Max Bergholz, “Vreme u kojem više ni svi mrtvi nisu mogli biti jednaki: Borba za sećanje na pale borce u senci građanskog rata u jednom selu u Srbiji, 1955-1956. godine”
![](https://i2.wp.com/historiografija.hr/wp-content/uploads/2019/05/Max-Bergholz.png?resize=225%2C225&ssl=1)
Upravo je objavljeno srpsko izdanje rada Maxa Bergholza “Vreme u kojem više ni svi mrtvi nisu mogli biti jednaki: Borba za sećanje na pale borce u senci građanskog rata u jednom selu u Srbiji, 1955-1956. godine” (s engleskog prevela Slađana Marinković, Slovo Ćirilovo: Godišnjak Biblioteke “Braća Nastasijević”, br. 17, Gornji Milanovac, 2020, str. 83-130).
Engleski izvornik “When All Could No Longer Be Equal in Death: A Local Community’s Struggle to Remember Its Fallen Soldiers in the Shadow of Serbia’s Civil War, 1955-1956.” The Carl Beck Papers in Russian and East European Studies, no. 2008, (November, 2010): 1-58. dostupan je online (http://www.maxbergholz.com/publications), a na srpski prijevod – u dogovoru s autorom – upućujemo u nastavku.
Apstrakt
У пролеће 1956. године постављена је плоча у православној цркви у селу Брезна, које се налази у западној Србији. На њој су урезана имена мештана који су убијени током Другог светског рата. Међутим, супротно комунистичкој политици, на списку су били не само они који су се борили с партизанским покретом отпора, који су водили комунисти, већ и они против којих су се борили, четници. На основу архивских докумената, савремене штампе и интервјуа са мештанима, овај рад реконструише искуство ратних година на овим просторима, факторе који су довели до постављања плоче и последице са којима се сеоски свештеник суочио због тог поступка. Циљ је испитати како се локална заједница, састављена од бораца и њихових породица са обе стране ратне и послератне идеолошке поделе, бавила захтевом да се истовремено присећају и заборављају погинулих у рату. Главно објашњење јесте да је инцидент у Брезни био сукоб традиционалних локалних обичаја заједничке комеморације ратних жртава и нових искључивих облика који су се појавили после Другог светског рата, због братоубилачке природе ратног насиља, које је подржавала комунистичка политичка елита као и многи сељани у области.